![]() Середа, 4 вересня 2024
| |||||||||
Навігаційне менюНавігаційне менюГромадська приймальня
Публічні закупівлі
Графік роботиЧетверта п'ятниця
кожного місяця –
санітарний день
(бібліотека не обслуговує користувачів). | Засідання клубу прихильників книги «Субота у Бегемота» Зустріч з мистецтвознавицею Наталією Василишиною Тема: Серж Лифар. Повернення блудного сина
Розповідь про його життєвий та творчий шлях захоплено вела здобувачка ступеня мистецтвознавства Наталія Василишина. Народився Серж Лифар у передмісті Києва в с. Пирогів 20 березня 1905 року. Родина Лифарів мала глибоке козацьке коріння. Хлопчик був наділений тонким музичним чуттям. З дитинства співав у церковному хорі Софіївського собору, брав уроки гри на скрипці відвідував клас фортепіано у Київській консерваторії. Першим кроком до вершини слави для 17-річного Сергія стала балетна студія Броніслави Ніжинської «Школа руху». Потім був Париж, де самовіддана праця й фанатична любов до танцю швидко зробили зі скромного, допитливого юнака першого соліста «Російського балету», керівником якого був російський реформатор театрального мистецтва Сергій Дягілев. Після смерті Дягілєва 24-річному Лифарю запропонували очолити балетну трупу «Гранд-Опера». Він став для французького балету тим, ким для російського у XIX сторіччі був француз Маріус Петіпа. Більше 30 років віддав театру «Гранд-Опера», був його солістом, хореографом, педагогом. Став основоположником нового напрямку в балеті – «неокласицизму». Один із найвідоміших балетів того часу, «Ікар», стане уособленням самого Лифаря. Відомий театральний критик того часу Плещеєв відгукнувся про нього так:: «І ось змах крил, і на сцену вилетів небачений диво-птах… Птах – Лифар. Це не танець, не пластика – це чари. Ікар“ – це епоха, це синтез усієї його творчості, це начебто гранична межа». Незважаючи на початок Другої світової війни Лифар залишається в Парижі, очолює театр, створює свої найкращі спектаклі та рятує французький балет від загибелі. Загалом Лифар поставив у «Гранд-Опера» понад 200 балетних вистав, виховав 11 зірок балету. За життя Сергій Лифар отримав багато відзнак від різних держав. Він був кавалером найвищих нагород Франції: ордена Почесного легіону та ордена Літератури і мистецтва, володарем найвищої відзнаки балету — «Золотого черевичка» та премії «Оскар», нагороджений Золотою медаллю міста Парижа. І разом з тим, доля забрала у нього найдорожче: спочатку Київ, який він не розлюбив до кінця свого життя, потім — його Гранд-Опера. Цікавою сторінкою була розповідь доповідачки про знайомство танцівника з відомими сучасниками: Пабло Пікассо, Жаном Кокто, Марком Шагалом, Сальвадором Далі, а також і про неабиякий хист Лифаря-художника. Він залишив після себе понад сотні оригінальних картин і малюнків. Основний сюжет – балет, рухи, драматургія танцю. З особливим інтересом присутні слухали ще про одну пристрасть Сержа Лифаря, а саме про книги та історію його книжкової колекції. Колекція була однією з найцікавіших в Європі російських бібліотек, містила стародруки XVI—XIX ст. та «Пушкініану», найдорожчим скарбом якої були 10 оригіналів листів поета до Наталі Гончарової, рідкісні видання, інші пушкінські раритети. На жаль, в останні роки свого життя Лифар був змушений продати частину своєї колекції. Нині 817 одиниць бібліотеки Лифаря зберігається у Києві, у відділі мистецтв Публічної бібліотеки імені Лесі Українки. У дар Україні їх передала вдова хореографа –графиня Ліліан Алефельд. Гість клубу, представник чернівецького ВД «Букрек» познайомив з книжками видавництва, окремо відзначивши книгу Олександра Балабка «Київ, Іринінська Лифарям…».
Інформацію підготувала зав. відділу соціокультурної діяльності Олена Погонець
|